Tredje hjulet
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v302/u/943/1435943/236/201906221721445099.jpg?resize=960%2C640&ssl=1)
Igår var det Midsommarafton, bara så ni vet. Jag dansade kring en midsommarstång och sjöng små grodorna. Plockade sju sorters blommor och drömde om min framtida man.
Näe. Nej, det gjorde jag faktiskt inte. Nu ljuger jag. Som vanligt fick jag ingen inbjudan till något festligt midsommarfirande. Förutom sådana där ”Du får gärna följa med oss men vi kommer vara fyra par och tio barn”-inbjudningar bara för att de tycker synd om mig för att jag fortfarande är singel. Jag gillar barn men bara de sex-sju stycken som tillhör människor jag tycker om. Alla andra ungar behöver jag inte umgås med. Sedan finns det ju inget värre än att vara tredje hjulet på Midsommar, Nyårsafton eller precis när man blivit ghostad för tredje gången på ett halvår.
Att vara ”the odd single out” är överlag ingen höjdare dessa högtider. Jag blir så himla obekväm med par som umgås med andra människor som om de var på smekmånad. Jag är själv en ganska fysisk person och tycker att man ska visa uppskattning och kärlek till sin partner inför andra, men det finns ju gränser. Att ge en puss, röra vid varandra, hålla handen ibland, lägga armen om eller säga fina saker till varandra osv. Däremot undrar jag alltid vad som är fel i en relation om man konstant måste bekräfta för sin omgivning hur kära man är i varandra. Jag hade en diskussion om detta med en kollega, efter en helg då jag hamnade i just den situationen, som inte alls förstod mig på den punkten. Han påstod att jag var avundsjuk, men å andra sidan var det ju egentligen hans egen värdering som speglades i den analysen.
Social hänsyn och respekt tycker jag att man kan kalla det.
Fattar ni hur jag menar eller låter jag som en bitter singelkvinna som inte unnar sina vänner äkta kärlek? Kanske är detta ett hett ämne för mig eftersom att jag varit det konstanta tredje hjulet de senaste fem åren, haha! Kanske är det lite avundsjuka trots allt. Fast inte en missunnsam sådan.
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v302/u/943/1435943/234/201906221721445444.jpg?resize=960%2C640&ssl=1)
Tredje hjulet kan jag gärna vara med par som är tillräckligt trygga i sin relation för att inte få mig att känna mig som tredje hjulet. Som de här söta vännerna (eller flera andra par i min närhet för den delen). De är faktiskt väldigt gulliga mot varandra med sina små kärleksgnabb men jag har aldrig känt mig utanför gemenskapen med dessa två turturduvor. Daniela tvingade David till att iscensätta den här bilden för att hon ville ha en fin midsommarbild. Innan dess satte hans sig framför henne, tryckte en hatt över huvudet eller så tog jag foton så det såg ut som att han satt med hennes avkapade huvud i knät. Fun times.
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v305/u/943/1435943/387/201906221735420575.jpg?resize=960%2C1224&ssl=1)
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v306/u/943/1435943/388/201906221735421901.jpg?resize=960%2C1440&ssl=1)
Jag vet vad du tänker. ”Jag önskar att jag hade hennes humor”.
I brist på festinbjudningar, bestämde vi oss för att slå våra kloka huvuden samman och ordna en midsommarpicknick. Vilket bilderna kanske avslöjar. Maten vi lagade kom inte med på bild för vi var på gränsen till hangryness när vi väl kom fram till Kungsparken, så det fanns inte utrymme till sådant.
Även mamma kom förbi ett tag men hon fastnade tydligen inte heller på bild.
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v101/u/943/1435943/788/201906221910090476.jpg?resize=960%2C1706&ssl=1)
Daniela hade köpt med sig champagne (riktig champagne menar jag nu, inget jäkla mousserande vin). Hon drack allting själv som ni ser.
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v302/u/943/1435943/235/201906221721445476.jpg?resize=960%2C640&ssl=1)
Vid halv sex begav vi oss hemåt och även om jag för en stund övervägde att dra vidare ut i den ljumma midsommarkvällen, visste jag att jag egentligen bara ville hem och smälta maten framför en film. Så det var det jag gjorde. Jag kände mig så lugn och tacksam efter en så trevlig midsommarafton.
Förresten. Ibland är Malmö ganska fint ändå. Eller hur? Fast det säger jag ju varje vår och sommar, sedan hatar jag staden igen på vintern.
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v305/u/943/1435943/185/201906221716118619.jpg?resize=960%2C1706&ssl=1)
![](https://i0.wp.com/nouwcdn.com/v108/u/943/1435943/196/201906221716376807.jpg?resize=960%2C1280&ssl=1)
Detta blev ett väldigt random inlägg av blandad kompott, men så kan det bli ibland när tankarna får flöda fritt på tangenterna. Idag har jag inte lämnat hemmet, förutom när jag satt en stund nere på gården och läste. Förutom att ha sett klart på Solsidan-filmen och den svenska katastroffilmen Den blomstertid nu kommer (som var spännande och snyggt gjord men vissa delar av manuset regin var alldeles för kulturpretto och flummigt för min smak – dock helt klart sevärd!), så har jag vikt tvätt och städat i underklädeslådorna. Det har varit så skönt att ha en lugn dag för mig själv. Nu ska jag fixa lite middag och fortsätta avverka listan med sparade filmer.
Toodeloo!
No Comments
sarasara
Tycker att det kollegan sade var ganska taskigt. Och självklart skall man visa sin omgivning hänsyn!
christinesstories
<3